I tidigare avsnitt:
Jag upptäckte alfafenomenet när jag behandlade speciella patienter.
Bland annat min dotter Dani.
Vill du bli min partner?
Människor fruktar det som de inte förstår eller kan kontrollera.
- Sov. - Staten skickar dem till Binghamton.
Ett hemligt sjukhus där man experimenterar på alfamänniskor-
- utan respekt för deras medborgerliga rättigheter.
Eftersom vi håller alfamänniskorna hemliga följer vi en väg-
- som bara kan leda till krig mot en kriminell grupp alfamäniskor-
-under ledning av Stanton Parish.
Jag efterlyser öppenhet. Inga fler hemligheter.
Alfamänniskor existerar. De finns bland oss.
De är våra vänner och makar. Vi höll det dolt.
- Jag varnade dig. - Vakter, ta hand om honom.
Genom att berätta detta hoppas jag att alla-
- öppnar sina ögon, öppnar sina sinnen och öppnar...
Jag ser att du har börjat plocka på nagelbanden igen.
Det beror nog på det här stället. Det måste vara påfrestande att vara här.
Yoga och meditation fungerar bra i en sådan här miljö.
- Mediciner då? Hjälper det? - Prova och se.
Jag är inte labil.
Natalie, nu försöker du avleda igen.
Varför är vi här, dr Rosen?
Det skulle jag kunna fråga dig också.
Jag är här eftersom staten vill ha mig ur vägen-
- eftersom jag berättade om alfamänniskorna.
Förföljelsemani. Klassiskt symptom på paranoia.
Jag lider inte av vanföreställningar, men jag blir trakasserad.
Lee, du vet hur det här fungerar. Du kan förneka dina problem-
-eller delta i terapi.
Vi vet båda två att mitt öde inte hänger på dessa sessioner.
Tiden är ute.
Jag pratade med min son. Ni hade rätt, det handlade om hunden.
Barn sörjer på ett annat sätt än vi.
Ha tålamod och uppmuntra honom att uttrycka sig.
Vi jobbar på det.
- Då var vi framme. - Ja.
Låt mig.
- Är allt bra, doktorn? - Nej, William. Det är det inte.
Jag har varit här i åtta månader. Åtta bortkastade månader.
Jag har saker att göra - patienter, klienter. Jag måste komma härifrån.
Jag önskar att jag kunde hjälpa er.
- Tror du på det där struntet? - Världen är full av överraskningar.
- Hur länge måste vi vara här? - Har du bråttom? Är det något på tv?
Det ska hända i dag.
Jag är less på skvalmusiken och att läsa deodorantetiketter.
Ta hemorrojdkräm istället, då.
- Skitstövel. - Gång nummer tre, Hicks.
Nu händer det. Blockera utgångarna.
Nere i hörnet.
- En alfa! Hon är elektrisk. - Dra loss henne.
Ner på golvet! Det här är ett rån.
Överraskning. Du är inte ensam.
Sluta!
Sluta, sa jag.
Håll för öronen, Hicks!
Kom nu.
Meg, vi drar nu.
Ta de andra, Hicks.
Ta dem.
Skjut dem.
Två män flyr i en silverfärgad pickup utan skyltar.
Jag kan inte stava. Kommer u före e i alla fall förutom...?
Du vet väl att det finns stavningskontroll?
Hur är det med adrenalinet? Du ser lite glåmig ut.
Var inte så hatisk. Vem av oss två lyckades fånga någon-
-och vem sköt en parkeringsautomat?
Den förtjänade det. Förlåt, jag dabbade mig.
Ge Cley skulden istället. Är det så svårt att ge lite information?
"Just det, era missfoster. Glöm inte öronproppar."
Vi tog en av tre, Cley ingen.
Var lite schysst nu, som Pirates-fan har han nog med problem.
Det är självförvållat. Han är fortfarande där inne.
Han skulle aldrig få någon att erkänna.
Han väntar ut dem. Stavas "neurodiversitet" med eu eller ue?
Har du varit inne på det där chattrummet?
Vi hjälper andra alfamänniskor. Det är många som har frågor.
Finniga tonåringar som låtsas. Du är nog den enda riktiga.
Det är möjligt. Gary chattar också ibland.
Jaså? Har han gjort det nyligen?
Hans mamma lämnade ett meddelande. Han har inte ringt på två veckor.
Jag har inte hört av honom.
- NSA är inte hans grej. - Vi hade inget val.
Jag ska se till att han får ringa hem.
Vad gör du? Inget kaffe.
Om du får hjärtattack blir jag ensam. Vi är ett team.
Utan Rosen finns det inget team.
- Det är för högt. - Det är jättefint ute.
Du har inte varit ute på månader. Du jobbar inte och har flyttat hem.
Du sitter instängd här och hoppar till för minsta lilla ljud.
Rachel, stäng inte ut mig.
Jag är bara trött.
Jag har hittat en ny terapeut. Han kan hjälpa dig.
Det finns bara en som jag litar på och han är borta.
Jag vill bara vila.
- Ha en bra dag. - Det är en order.
De säger att alfamänniskor inte existerar, men de styr världen.
De finns överallt. De har satt tankar i mitt huvud.
De strålar in hemska tankar i min hjärna.
Du måste hålla mun.
Vi använder oss inte av strålar.
Taxi!
Vi kan väl dela taxi.
Min fru. Det finns ingen mottagning där inne. Jag kommer sen.
- Du får inte ta av den där. - Låt henne få lite frisk luft.
- Det här är Binghamton. - Inte bara det.
- Du får en uppgradering. - Byggnad 7?
Tror ni att jag är rädd? Dra åt helvete, era förrädare.
Det är därför vi inte ska ta av masken.
Tack, mina herrar. Vänta medan vi skriver in henne.
- Jag hatar det här stället. - Det tillhör jobbet.
Håll för näsan och tänk på att du får gratis tandvård.
Folk med chip i nacken? Det är inget jobb, snarare en zombiefilm.
De är ju våldsamma och har dödliga förmågor.
Det är åtminstone humant.
Humant? Så alfamänniskor är som rabiessmittade hundar?
Megan har utfört femton rån med fem dödsoffer. Hon hör hemma här.
Alla här har...
- Gary? Det är Gary. - Gary!
Vakt!
- Det här hände för tio dagar sedan. - Visste ni inte om det här?
- NSA säger ingenting utan tillstånd. - Vi varnade er för det här.
Gary är autistisk. Han vill inte att man rör honom.
Han har rutiner, specifik mat och han måste få prata om bilar.
Jag sa det till dem. Tror ni att de bryr sig?
Han skickade två agenter till sjukhus och hamnade här. Punkt slut.
Dani, du kommer tidigt i dag.
Ja, det stämmer. Hur är det med dig?
Bra, men dosen med lugnande medel är helt omotiverad.
Låt mig hjälpa dig.
Tack, nu känns det lite bättre.
Tack vare dina besök blir jag inte galen.
Hur ser det ut ute i den stora, stygga världen?
Enligt dina advokater svartmålar staten dig.
De har tagit upp LSD-räden och allt från skilsmässan.
Jag skrämmer dem så de vill ge mig ett dåligt rykte.
De säger att det beror på psykiska problem.
Jag vet inte om du någonsin kommer att släppas fri.
Det kommer jag. Och snart, tror jag.
- Hur kan du vara så säker? - De kan inte hemlighålla allt.
Och dessutom har vi Stanton Parish-
- som gudarna vet vad han håller på med.
Förr eller senare kommer någonting att hända-
- eller flera saker kommer att hända där de behöver mig.
Det är det jag väntar på.
På att någonting ska hända.
Okej, ms Bates. Nu kommer det att nypa till.
Och en sista kontroll...
Slå av chippet i tio minuter. Vi vill fråga vad som hände.
Jag kan ingenting göra.
Jag förstår, men mr Bell är felbehandlad. Han är en tillgång.
Ni skulle inte ha satt ett chip i hans hjärna!
Jag aktiverar hennes chip nu.
- Överspänning? - Slå av strömmen!
Det är Meg. Hon kommer åt hela systemet via chippet.
Alla kommer att vakna upp.
- Vad händer? - Strömavbrott. Kalla på vakterna.
Lås dörrarna på båda sidor.
Kod 12-28. Byggnad 7.
Gary. Det är jag. Bill.
Gary, ställ dig upp.
Agent Harken. Er kommer jag allt ihåg.
Ni har ett svagt hjärta.
Det kan jag sätta stopp för.
Det här är inte bra.
Vi måste härifrån.
Ser du signaler?
Jag är för svag, Gary.
Säg att du har hittat en flyktväg.
Kom igen, partner.
Okej, partner. Jag behöver dig.
Du måste skärpa dig nu.
Skärp dig nu.
Älskling.
Jag såg till att det blev kortslutning, men dörrarna är låsta.
- Släpp in mig. - Vi kan inte lita på er förmåga.
Slå av det förbannade larmet!
Testar.
Ett, två. Testar mikrofonen. Väs, väs. Hallå?
Cornell Scipio.
Vi förhandlar, så "mr Scipio" för er.
Släpp gisslan, annars förvärras saken.
Vad är värre än ett chip i nacken?
- Okej, vill ni spela tufft? - Asher?
Jag har familj.
- Jag har också familj. - Skjut inte. Vi kan diskutera saken.
Jag tänker inte skjuta honom.
Kimi?
Herregud, det är Kimi Milard.
Nästa gång.
Vi har förstått. Mr Scipio, vilka är era krav?
Jag har fått nog av er, Cley.
Jag förhandlar bara med en person.
Någonting har hänt. Jag berättar i bilen.
Det fungerar inte så.
Du berättar först och om jag vill hjälpa-
-sätter vi oss i bilen.
Dr Rosen, jag trodde inte att vi skulle träffas mer.
Jag vet. Jag är här eftersom jag behöver dig.
Så du måste lämna rummet.
Du har varit med om det här tidigare, så du vet vad som krävs.
Fokusera på sådant som lugnar dig och ignorera allt annat.
Till middag vet jag en bra sushi- restaurang. Du gillar väl sushi?
Vad gör jag här? Jag ska ju vara på jobbet nu.
Du ska vara med mig nu.
Så kyss mig.
Säg att jag är vacker.
Du är så vacker.
Åk hem.
Vad vill ni? Jag är faktiskt upptagen.
Gary är illa ute. Han behöver oss.
Jag borde inte ha låtit Cley låna ut dig till NSA.
Jag förstår det nu.
Jag kände att jag var tvungen att göra allt-
- för att visa att vi fortfarande var värdefulla utan Rosen.
Jag gick för långt.
Jag försöker faktiskt be om ursäkt.
Hör du mig?
Gary, hör du... Gary!
Jag tog i för hårt.
Det var dumt av mig.
Förlåt.
Han är här.
- Du kom ändå. - För Garys skull, inte din.
- Vad har hänt? - Jag vaknade.
- Du kör med alla. Du behöver hjälp. - Vill du dö?
Ni kan diskutera er kärlek till varandra senare.
Ni måste göra någonting när jag inte kan nås.
Om jag ska jobba med dem måste jag gå in.
Många sitter här på grund av er. Tänk om de vill ta itu med er.
I sådant fall är det här snabbt över.
Jag ska göra mitt bästa. Jag meddelar via Rachel vad jag upptäcker.
- Men om jag inte kan lösa det... - Då kommer vi till undsättning.
Vid rätt tidpunkt och endast om det verkligen är nödvändigt.
Rachel, jag är inne.
Jag ser inte någon än.
Men om jag stöter på någon osynlig får du veta det.
Det är ingen där, men jag hör fotsteg.
Jag är här för att prata.
Inte jag.
Ni ställde många frågor innan ni kastade in mig här.
Hur jag kan se svaga punkter. Hur de ser ut för mig.
Undrar ni fortfarande?
Det är er strålbensnerv. Känslig, va?
Byggnad 7 har inte gjort att din förmåga har minskat.
Han är vår gäst.
Jag ber om ursäkt.
Dr Rosen, jag är Cornell Scipio. Stor beundrare.
Välkommen till dårhuset.
Vi är många tack vare er.
Dr Rosen vill träffa Bill och Gary. Scipio vägrar.
Jag hör dunkningar. Svaga med regelbundna.
Scipio låter arg nu.
Han vill veta varför dr Rosen låste in dem där.
Vi sitter fortfarande i Byggnad 7.
Jag förstår er frustration. Ni har behandlats illa.
Det vill jag ändra på. Det var därför som jag berättade för allmänheten.
Det är därför jag är här. Jag vill hjälpa.
Ni vill hjälpa.
Berätta då varför vi är så störda.
Ni är inte störda. Ni har extraordinära förmågor.
Jag tänder eld på saker. Jag får huden på folk att fräsa.
De kommer aldrig att släppa oss fria.
Jag är ett misstag. Vi är alla misstag.
"Kanske vi hör hemma i en bur."
Nu säger han att det inte är något misstag. Vi är människor allihop.
Nej, dr Rosen visar ingen sympati. "Era förmågor är inget misstag."
- Misstaget är hur ni använder dem. - Det är det jag vill prata om.
Vad är det i min hjärna som gör mig annorlunda? Kan jag slå av det?
Vill ni prata om det nu?
Jag hör ingenting.
Jag stiger upp kl. 07.42.
Vad sa du?
Jag borstar tänderna och tar på mig lämpliga kläder. Tröja och byxor.
Man måste ha på sig byxor, även fast de är obekväma.
Man måste ha på sig byxor och man måste prata med folk, eller hur?
Jag stiger upp kl. 07.42, borstar tänderna och klär på mig.
När ni känner er stressad eller hotad-
- avger era svettkörtlar två kemikaler som antänds.
Så jag är brandfarlig? Så trevligt.
Ni verkar väldigt lugn trots ert tillstånd.
Det tycker jag är underligt med tanke på situationen.
Är det här en fördröjningstaktik, mr Scipio?
Nej, mina frågor är viktiga.
Om jag är ett misstag och inte kan göra något åt det, vad innebär det?
Ett misstag är inte mänskligt. Ett misstag är någonting annat.
Någonting okänt.
Vi och de.
Och jag får inte välja sida.
Det låter som Stanton Parishs ord.
- Ligger det nära Baton Rouge? - Vi är redo, älskling.
Redo för vad då?
Vad är det som pågår?
Jag hade rätt. Det var bara ett knep.
Hör här, Cornell. Det finns inget vi och de. Du är inget misstag.
Det är fel att tänka så. Du kan bevisa att du är mänsklig.
- Om du låter gisslan gå. - Det här har varit trevligt.
Nu kommer huvudnumret.
Vart ska de? Vad hände?
Okej, det är dags nu.
Jag måste ta mig in.
Kom igen! Nu!
- Tiden är ute. - Vad kommer de att göra?
Herregud! Någon måste stoppa honom.
De sköt precis en vakt, Hicks.
Ni kan inte göra så här.
Jag kan göra allt möjligt.
Vi behöver ambulans, sjukvårdare...
Det stämmer inte.
Det stämmer inte alls.
- Vad pratar du om? - Jag känner ingen brandrök.
Skriken kommer bara från bildskärmarna.
Hur är det?
Hicks, hör du mig? Det är en bluff.
- Rachel säger att det är en bluff. - Jag hör någonting på ovanvåningen.
Tempo.
Hon har hackat övervakningskamerorna.
Hon har använt sig av nollor och ettor för att lura in oss hit.
Var är de?
För sent. Ni har förlorat.
Jag hör fortfarande dunkningar.
Ted Asher kan väl hitta svaga punkter?
- Var kommer ljudet i från? - Sydöstra hörnet.
Han bryter sig ut. Sätt fart!
- Det här hjälper inte. - Tyst.
Inte ni. Ni är inte en av oss.
Titta på mig, Rachel.
Du är inte rädd. Du är helt fokuserad.
Nej, låt Bill och Gary gå. Du har bevisat att du är mänsklig.
- Jag är en alfamänniska. - Snälla, gör det inte!
De tog Bill och Gary med sig.
Du måste stoppa dem, Cameron.
Vilken av dem?
Kl. 07.42. Jag stiger upp kl. 07.42.
- Få tyst på honom. - Han pratar alltid i bilen.
Sikta på förarsätet, de sitter där bak.
Det är som när du kastade myntet.
Som när du kastade myntet.
Herregud.
Tack gode gud.
Lägg dig ner.
Ta djupa andetag, Bill.
Bra jobbat, Bill.
Snyggt skott.
Asher är medvetslös. Var är Scipio?
Han är borta.
Du kan inte kontrollera situationen om du inte hittar Parish.
Du och dina chefer kan inte hemlighålla det här för alltid.
Ni har fört en hopplös kamp de senaste åtta månaderna.
Det som hände i Byggnad 7 var illa, men gisslan överlevde tack vare er.
Vi gjorde vad vi kunde. Ut med språket nu.
Vi behöver dig.
Samla teamet, sök rätt på rymlingarna så att vi kan tysta det här.
Varför tänkte inte staten på det tidigare?
De kämpar bara om pengar och makt.
Du har fiender där, men även vänner.
- Vad erbjuder dessa vänner mig? - Benådning, ett mål...
...ett fett arvode. Det blir precis som förr.
Det kallas "förr" eftersom det tillhör det förflutna.
Det här är en bra uppgörelse. Ta den, annars hamnar du på psyket igen.
Om du eller någon annan vill ha mig tillbaka måste jag få kommandot.
Jag bestämmer vad som händer med dem vi hittar och ingen lägger sig i.
Annars hoppar jag av.
Min mammas hummus. Din favorit.
- Han är ingen hund. - De äter inte hummus. - Eller hur?
Sa du inte att han pratade?
Ja, Gary-babbel. Men inte ett pip efter kraschen.
Jag trodde att en bekant miljö skulle hjälpa.
Han kanske bara behöver lite tid.
Kom igen, Gary. Se dig omkring.
Alla är här. Du är tillbaka på jobbet. Vad gör man då?
Man hälsar på sina kollegor som man ska. Hälsa på mig.
Kom igen, din jäkel. Hälsa på mig. Du får köra då.
Du är på rätt spår, men får jag...?
Varsågod.
Gary, jag förstår varför du inte vill hälsa på alla.
Det brukar man ju göra klockan nio på morgonen.
Nu är klockan 15.14.
Vi har inget fall just nu, så vad brukar du göra kl. 15.14?
- Hopplöst. Han är helt oförändrad. - Säg inte så.
Vänta, han tittade på mig.
Vi kan väl låtsas att du steg upp kl. 07.42 i dag.
Du borstade tänderna som vanligt och klädde på dig.
Tröja, sockor, skor, byxor...
Du måste ta på dig byxor, för det är ju viktigt.
Du gick ner, åt frukost, sen åkte du hit och hälsade på alla.
Du jobbade, åt lunch och nu är det...
Du har varit här hela dagen. Vad brukar du göra?
Hon är orolig för dig, du har inte hört av dig. Vad ska du göra?
Det är röstbrevlådan. Jag hatar det.
Mamma, jag är på kontoret. Jag har inget chip i huvudet längre.
Nej, gör inte så. Jag har ett personligt utrymme.
- Synd, för här kommer en till. - Nej, Bill. Sluta!
Du kallade mig för jävel. Det är inte snällt.
Det är du som är en jävel.
Jag var tvungen att spionera på mina vänner på NSA.
De svarade inte när jag hälsade på dem. Och de satte mig i Byggnad 7.
- Ni lämnade mig där. Allihop. - Det stämmer, Gary.
Jag gjorde det och det var fel av mig.
Men nu ska vi gottgöra det.
Allihop.
Tillsammans.
Vi har förvarat lite grejer på ditt kontor.
Låt mig hjälpa dig att flytta på dem.
Vänta, varför...? Vad då för saker? Någonting som luktar?
- Bra att du är tillbaka. - Gör inte så. Jag tycker inte om det.
Synd för dig då.
Stanton.
Är det inte väl dramatiskt? Ett möte mitt ute i ingenstans.
Snarare sentimentalt. Jag var här under kriget.
Då fanns här fruktträdgårdar ända ner till floden.
Nu är det ett hål i marken.
Folk förstör verkligen allt.
Skorstenarnas eviga krig mot äppelträden.
Det ska vi sätta stopp för. Bättre människor - en bättre värld.
Hur är det med din pappa?
Han är frigiven, precis som du sa. Jag fick precis höra det.
Vilken orätt om han hade ruttnat bort där. Skönt att vi kunde hjälpa honom.
Men vi har långt kvar att gå innan vi får vila.
Då sätter vi i gång.